![Mona Lisa, una dintre cel mai bine păzite opere de artă din toate timpurile jpeg](https://cdn.adh.reperio.news/image-8/89ae2857-d885-43f7-b228-ae43c5927f20/index.jpeg?p=a%3D1%26co%3D1.05%26w%3D595%26h%3D669%26f%3Dwebp)
Mona Lisa, una dintre cel mai bine păzite opere de artă din toate timpurile
Portretul „Mona Lisa” realizat de artistul italian Leonardo da Vinci, considerat o capodoperă arhetipală a Renașterii italiene, a avut un destin destul de zbuciumat, în special în ultimul secol, devenind una dintre cel mai bine păzite opere de artă din toate timpurile.
Protejată de sticlă antiglonț
Sticla antiglonț e folosită pentru a proteja pictura de posibilele acte de vandalism. Această sticlă ranforsată s-a dovedit extrem de utilă atunci când, în aprilie 1974, în timp ce tabloul era expus la Muzeul Național Tokyo, o femeie l-a stropit cu vopsea roșie în semn de protest faţă de eșecul muzeului de a facilita accesul persoanelor cu dizabilități. Cu ceva ani înainte, în decembrie 1956, vizitatorul bolivian Ugo Ungaza Villegas a aruncat o piatră în pictură, în timp ce era expusă la Luvru. A făcut-o cu o forță atât de mare încât a spulberat geamul de sticlă și a dislocat un fir de pigment lângă cotul stâng, Aceasta după ce, câțiva ani mai devreme, un bărbat decupase pânza cu o lamă de ras și încercase să o fure. În 2009, o rusoaică a stropit-o cu o ceașcă de ceai, deoarece i se refuzase cetățenia franceză.
Un lucru e cert: „Mona Lisa” deține recordul mondial pentru cea mai scumpă evaluare pentru asigurare: 100 de milioane de dolari în 1962 (echivalentul a 660 de milioane de dolari în 2019).
Curățată prima dată în urmă cu 200 de ani
Prima și cea mai extinsă curățare, revopsire și retușare documentată a picturii datează din 1809 și a fost întreprinsă de Jean-Marie Hooghstoel, responsabil pentru restaurarea picturilor galeriilor Muzeului Napoléon. Prin tehnicile de recondiţionare a operelor de artă, a fost îndepărtată partea superioară a stratului de vopsea, rezultând un aspect decolorat al figurii personajului.
Spre deosebire de fresca pictată de Leonardo da Vinci pe peretele mănăstirii Santa Maria delle Grazie, „Gioconda” a supraviețuit istoriei mult mai bine. O comisie internațională convocată în 1952 menționa că „lucrarea se află într-o stare remarcabilă de conservare”. Acest lucru se datorează faptului că nu a fost niciodată complet restaurată, aşadar, starea actuală este rezultatul unei varietăți de tratamente de conservare corect administrate şi al precauţiei restauratorilor.
![Mona Lisa GettyImages 80912841 jpg jpeg](https://cdn.adh.reperio.news/image-8/850415f5-dbf3-442e-9a64-70f7cdf85dc2/index.jpeg?p=a%3D1%26co%3D1.05%26w%3D700%26h%3D750%26r%3Dcontain%26f%3Dwebp)
„Mona Lisa“ se întoarce la Muzeul Luvru din Paris în ianuarie 1914. Fusese furată în 1911 de Vincenzo Peruggia, un angajat al muzeului, care a ținut-o în apartamentul său timp de doi ani
În zilele noastre, capodopera este păstrată în condiții stricte, cu o climă controlată, înăuntrul unei vitrine protejate cu sticlă antiglonț. Umiditatea este menținută la 50% ± 10%, iar temperatura nu depăşeşte valorile de 18-21°C. Pentru a remedia deformarea și umflarea ramei în urma depozitării picturii în timpul celui de-al Doilea Război Mondial și pentru a pregăti pânza în vederea mutării la diferitele expoziții, tabloului i-a fost montat în 1951 un cadru flexibil de stejar cu traverse de fag.
Retușuri ușoare cu lac
În 1906, restauratorul Muzeului Luvru, Eugène Denizard, a efectuat retușuri în acuarelă pe zonele stratului de vopsea afectate de o fisură în pânză. Acesta a revopsit și marginile imaginii cu lac, pentru a masca zonele care fuseseră acoperite inițial de o ramă mai veche. În 1913, Denizard a fost angajat din nou să lucreze la „Mona Lisa”, curățând de data aceasta imaginea fără solvent și retușând doar cu acuarelă. În 1952, stratul de lac dat peste fundal a fost uniformizat. După ce a fost lovită cu piatra, în 1956, restauratorul Jean-Gabriel Goulinat a fost cel care a repictat cu acuarelă zona cotului stâng, afectată de actul de vandalism.
![Mona Lisa GettyImages 544243882 jpg jpeg](https://cdn.adh.reperio.news/image-e/eb444c1b-5cd1-405d-8f92-28ee2195eb29/index.jpeg?p=a%3D1%26co%3D1.05%26w%3D700%26h%3D750%26r%3Dcontain%26f%3Dwebp)
Mai multe rame
„Mona Lisa” a avut mai multe rame decorative diferite în istoria sa. În 1909, colecționarul de artă Comtesse de Béhague a dat portretului cadrul actual, o operă din epoca Renașterii, în concordanță cu perioada în care a fost realizată de către Da Vinci. Marginile picturii au fost tăiate cel puțin o dată pentru a încadra pictura, fără să fie afectată nicio parte a stratului original de vopsea.
Infestare cu insecte
În 1977, o infestare cu insecte a fost descoperită în partea din spate a pânzei din cauza traverselor instalate pentru a împiedica deformarea picturii. Aceasta a fost tratată pe loc cu tetraclorură de carbon și mai târziu cu oxid de etilenă, ca măsură preventivă.
La cea de-a 500-a comemorare a morții lui Leonardo da Vinci, Muzeul Luvru a organizat cea mai mare expoziție cu lucrări ale artistului. Din cauza interesului exagerat al vizitatorilor, „Mona Lisa” nu a putut fi expusă, rămânând în galeria construită special pentru a fi protejată.
Acest fragment face parte din articolul „Drumul anevoios al restaurării capodoperelor: de la Cina cea de Taină la Marele Zid Chinezesc”, publicat în numărul 235 al revistei Historia, disponibil în format digital pe paydemic.com.
![Cumpără acum!](https://cdn.adh.reperio.news/image-2/293143cc-3424-468d-a71e-3b3a24b20a73/index.jpeg?p=a%3D1%26co%3D1.05%26w%3D700%26h%3D750%26r%3Dcontain%26c%3D0%252C0%252C1%252C1%26f%3Dwebp)